Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www. ordiovision. com
Hei, vesla. Hva gjør du?
Er Maggie også her?-Hei, Maggie!
Har du vist Maggie rundt i huset? Hva syntes hun?
Likte hun det?
Hei, Sue Q!
- Så fin du er. - Hvorfor er du så innsmigrende?
Innsmigrende?
For noen vakre ord. Er det slik man snakker i Roma, Paris, Berlin?
Et sted?
Hei.
Unnskyld. Vi begynner på nytt.
God morgen og velkommen til vårt hus.
- Du er en dårlig skuespiller. - Ja, er jeg ikke?
Det er derfor jeg lager filmer, ikke spiller i dem.
- Hvordan går flyttingen? - Bra. Det er uendelig mange esker.
Men jo mer jeg får unna, desto bedre blir det.
- Skal du fylle huset med samme skitt? - Det er det som gjør det til et hjem.
- Ville du ikke ha en ny start? - Ja, men...
En som prøver å flykte fra fortiden sin...
Flykte fra min hva?
Det er ikke sunt å se på samme bilder som henger på samme sted.
Vent litt nå. Det tok et sekund for meg å angre at jeg inviterte deg.
Hei, lille prinsesse!
Så mye du har vokst siden jeg så deg sist.
Det var vel tre-fire måneder siden?
Unnskyld, jeg glemte det. - Hei, Maggie. Hvordan har du det?
Du vokser visst aldri.
Du kan vel ta med Maggie og leke litt så jeg får prate med tanta di?
Kan ikke du la være å være en sånn hurpe for en gangs skyld?
- Hva får jeg by på? - Kaffe?
Som du vil.
- Får jeg lov...? - Ja, det får du.
Røyker du tannpirkere nå?
Det er faktisk mentol. Mye bedre enn dritten du røyker.
- Har du sluttet helt? - Faktisk...
Ser du denne? Den siste sigarettpakken.
En sigarett igjen i den.
Jeg røkte 2,5 pakke om dagen etter at Helen gikk bort.
Det var en slitsom tid.
Hvor lenge har Jennifer vært sånn?
- Hvordan? - Herregud, Craig! Sånn!
Hun verken prater, leker eller løper rundt i huset.
Hun har ingen gnist i blikket og hennes beste venn er en tøydokke.
Hun har meg.
Hun har meg, og hun kan ha deg også.
- Hvordan er jobben? - Bra.
Jeg hadde et bryllup denne måneden. Neste måned er det en musikkvideo.
Jobben, Craig.
Jeg jobber tre dager i uken på lageret og i helgene.
- Jeg losser varer med noen karer. - Craig!
Det er bra karer og jeg lærer spansk.
- Jeg klarer meg! - Selvsagt.
Men du har en liten engel hjemme som fortjener noe bedre.
Hun trenger profesjonell hjelp. Hun er ti år og burde være glad.
Herregud!
Jeg trenger hjelp, Sue Q! Jeg trenger uprofesjonell hjelp.
Det er lett å be om hjelp, men ikke like lett å gi.
Du har ikke besøkt pappa på lenge. Du ville ikke kjent ham igjen.
Du har sett henne.
Hun pleide å si ja og nei. Hun pleide å prate.
Nå prater hun ikke i det hele tatt. Hun kommuniserer bare gjennom tegninger.
- Tegninger? - Hun ser ting også.
Jeg gikk på skolen og pratet med lærerne og den kvinnelige barnelegen.
- Hva sa de? - De sa at det var normalt.
Det er normalt for et lite barn å personifisere frykten.
Særlig etter så lang tid etter tapet. Tomrommet skaper spøkelser.
Det er nok normalt.
Herregud!
Det hun så...
Hun er min lille jente. Jeg tror jeg forstår hva hun føler.
Jeg orker ikke mye mer.
Jeg prøver å skape en hverdag, men jeg får ikke sove.
Når jeg først sovner, har jeg mareritt.
Jeg er lei av å høre min egen stemme gi gjenlyd her inne.
Jeg vil bare glemme og gå videre.
Jeg trenger din hjelp.
Vis meg tegningene.
De virker ikke så drastiske, Craig.
Skolen har rett. Hun er i sjokk og redd.
Det er slik hun uttrykker sine "iboende monster".
Ja da.
Ja, ja, de sier det. Det er normalt.
Jeg vil tro på det.
Men...
Jeg vet ikke, jeg er bare så trett.
Men du kan vel bli et par dager?
For begges skyld.
Jeg tror vi har to spioner som spionerer på oss.
Vet du? Jeg er verdens beste spion og skal lære deg alle hemmeligheter.
Gå opp så lenge, så leker vi gjemsel siden. Jeg lover.
- Sikker på at det var rett å flytte? - Ja.
- Jeg holdt på å bli gal. - Det ser ikke ut til å ha hjulpet.
Unnskyld. Spør du meg, skal du ikke uroe deg over tegningene.
Men vær så snill, finn en måte som får tilbake smilet hennes.
- Betyr det nei? - Bo her et par dager?
Ja, det betyr nei.
Hør her, Sue Q.
Det var morsomt i dag.
Du gjorde henne kjempeglad.
Som en ekte familie.
Vi trenger deg. Begge to.
Jeg vil alltid være der. For Jennifer.
Ok. Ha det.
Hei.
Skatt. Vær så snill...
Det kommer snart til å bli bedre.
Er du tørst?
Jenny. Ikke la lekene dine ligge framme. Ok?
Særlig på det skitne loftet. Jeg må fikse døren.
Jeg har ikke engang rett nøkkel.
Jeg kan vel stole på deg?
Vakkert! Vakkert!
Bare du, skatt.
Du ser ingenting, hva? Der er den!
Du liker visst å se på filmene.
Jeg skal også se på dem. Skal vi se sammen?
Og slik begynte legenden om Orfeus, den trakiske prinsen.
Verken Charon eller de grusomme monstrene kunne hindre ham i-
-å omfavne kjæresten sin.
Med ett eneste ord fanget han sjeler hos alle som hørte på ham.
Det er derfor barn rundt om i verden-
- fremdeles kan høre stemmen hans gi gjenlyd i ørene sine.
Du... du... kan... kan... høre... høre... den... den... også... også.
Sov søtt, ingen mareritt.
Jeg slukker lyset så ingen kan se deg. Ok?
Jeg er her, Craig.
Craig, du kan ikke flykte fra deg selv.
Jennifer?
Jennifer!
Hva i helvete?
Hei.
Så konsentrert du var. Jeg skremte deg vel ikke?
Vis meg tegningen. Vær så snill, Jenny. Vis tegningen.
Vær så snill, Jenny, vis meg tegningen.
Gi meg tegningen.
Dette må ta slutt, Vi kan ikke fortsette sånn.
Kom nå.
Fins det noe monster her inne?
Ser du noe monster her inne? Ser du noe bortsett fra klærne dine?
Her? Er det noe monster under her?
Ser du ham noe sted bortsett fra i hodet ditt?
Hva ser du som kan forklare alt dette?
Prøver du å skremme pappaen din?
Du skremmer livet av meg. Hva er galt med deg?
Du er visst ikke overbevist.
Vet du hva? Skal vi gjennomsøke hele huset?
Vi kan gjøre det. Vi går gjennom hver eneste cm.
Vi lyser opp i hver eneste krok til du ser at det ikke lurer noe i mørket.
Ingenting! Det er ikke noe å være redd for.
Herregud! Unnskyld, vesla. Jeg mistet fatningen.
Unnskyld meg. Pappa er...
...nervøs.
Det er tøft for oss begge to. Pappa er gretten.
Maggie vet, hva?
Maggie vet alt. "La henne være i fred!"
Jeg savner også mamma. Veldig.
Vi gjør det sånn.
Hvis du virkelig vil, får du fargelegge alle tegningene dine.
Snu deg mot høyre. Sånn ja.
Klar? Her kommer ballen.
Da setter vi i gang. Vis pappa hva du kan.
Høyre, venstre, høyre. Få den forbi meg.
Ikke dårlig.
Jeg har sett bedre, men ikke verst.
Vent til du ser dette.
Hun er definitivt datteren din, Craig.
Jenny!
Så du noe? Kom, nå går vi hjem.
Du kan ikke flykte, Craig.
Prøv å finne veien i mitt rike.
Jeg er her, pappa!
Er du sikker på at du har lett overalt, Craig?
Kan du ærlig si at du har lett overalt?
Hva snakker du om, Susan?
Let, Craig. Let overalt.
Sørg for at du leter overalt.
Den mørkeste kroken er der det falne mynten er gjemt.
Lidelse er den eneste måten...
...å våkne av åndenes slummer.
Se synden i hvitøyet og tre inn i ditt rike.
Jennifer.
Jeg er her.
Du kan prøve å drukne sannheten i løgner, -
-men den vil alltid dukke opp.
Igjen og igjen.
Nei.
Nei, ikke Jennifer. Nei, nei,
Nei!
Hei. Får jeg komme inn?
Har du sovet godt? Ingen mareritt?
Hvor er Maggie?
Du har vel ikke kranglet med henne?
Jeg kommer vel ikke til å finne henne på loftet igjen?
Har du mistet henne?
Vet du hvor hun er?
Jeg trenger å treffe deg, Susan. Jeg må få treffe deg.
Det gjelder Jennifer.
Noe underlig har hendt, og jeg er urolig.
Ja, veldig urolig.
Bra. Du kan komme dit for jeg kommer til å være der.
Ok. Takk.
Unnskyld. Svart kaffe og te, takk.
Vi blir en ordentlig familie og vi fortsetter å treffes sånn.
Susan, jeg trenger virkelig ikke din bitchy holdning nå.
- Jeg er bekymret for Jennifer. - Vi har pratet om det.
- Det er annerledes nå. - Hvordan da?
Jeg vet at hun fremdeles befinner seg i sjokktilstand.
Men det er ikke det.
Hun er ikke normal, Sue Q.
Drømmene og tegningene og tegningene og drømmene.
Drømmene hennes?
Takk.
- Drømmene hennes? - Jeg vet ikke...
- Jeg tror at jeg er i drømmene hennes. - Hva pokker prater du om?
Jeg mener at jeg kan se dem. Jeg kan gå inn i dem.
- Innser du hva du sier? - Ja, det gjør jeg.
Jeg kan ikke forklare, men det er sant. Hør på meg nå.
Jeg drømmer hennes drømmer, på et vis.
Hennes rike. Jeg drømmer... med henne.
Jeg ser samme monster når jeg drømmer.
Og du er der også. Du anklager meg for noe, typisk nok.
Selv i drømmene mine?
Vet du hva det rareste er?
Hun kan se mine drømmer også. Jeg kan bevise det.
- En av Jennifers drømmetegninger. - Og?
Hennes fantasi, ikke sant?
Fortell meg hvordan hun kan se i min drøm-
- når Helen setter dukken Maggie på bordet?
Der! Hvordan?
Ok, Craig.
Jeg tror ikke det er noe galt med Jenny.
Ikke noe som ikke kan forklares.
Jeg tror at det er noe galt med deg.
Nei takk, det er bra.
- Craig? - Huset er for stort. Det er derfor.
Vi gjør det slik: du flytter inn i huset med meg og Jenny.
Alle tre i det jævla huset. Du sparer penger og får deg en jobb.
Du kan tjene penger og dra til Paris eller London...
Ok, hold opp!
Jeg vil ikke bli sint, for det er åpenbart at du har det tøft nå.
Men for Guds skyld, Craig!
Jeg bor heller i et rottehull i denne møkkabyen enn å ta imot veldedighet.
Susie sparer penger og drar tilbake til Paris.
Craig sparer penger til en terapeut. Da redder han sin datters liv-
-og Susie slutter kanskje å klage.
Tar jeg feil, Craig? Nei.
Jeg vil aldri bo hos deg. Tror du at jeg kan våkne opp i huset-
- som du nyter fordi du forlot foreldrene våre på et hjem?
- Det er... - Ikke avbryt!
Selvsagt tilbød foreldrene våre seg å hjelpe. Du takket og tok imot.
Du restaurerte huset i over ett år. Hva var det du pleide å si?
"Denne filmen blir et vendepunkt. Filmen virkeliggjør drømmene mine."
"Denne filmen er helt rett." Herregud!
Du var som Orfeus. "Med et eneste ord fanget han sjeler."
Selv jeg ble som forhekset.
Det var slik Orfeus betalte drømmene sine. Med sine foreldres penger.
Hva skjedde med pengene, Craig? Hva skjedde med filmen, drømmen?
Var det verd det å se mamma dø på et jævla hospits?
Hold kjeft! Det var lavt, selv til å komme fra deg.
Du fortjener det, Craig. Dette er det du ikke forstår.
Du er ikke noe annet enn en drittsekk.
Susie? Susie... Susie!
Unnskyld at det tok så lang tid, skatt. Kjedet du deg?
Hei, vesla.
Hva er det?
Ta med pyjamasen din.
Du skal ikke tilbringe en eneste natt til her inne.
For Guds skyld!
Vær så snill?
Ok, vesla.
God natt.
Jeg sover der borte.
Nei.
Umulig. Umulig.
Pappa!
Jeg er her!
Du er ikke noe annet enn et null. Jeg giftet meg med et null.
Du og dine vakre ord. Denne dritten er bedre enn deg.
Gi meg dem.
Et null. Et null.
Som far, sønn, bror, elsker, mann. Et null, Craig!
Jennifer...
Kom her.
- Pappa! - Jennifer! Lille venn.
Jennifer.
Kom hit.
- Her er jeg, pappa! - Pappa er her.
Pappa er her, Jennifer.
Det er pappa, Jennifer.
Pappa er her. Alt kommer til å ordne seg.
Det er ingen fare.
Jenny! Jenny?
Jeg tror nok at du er her for å hente datteren din, Craig.
Her er hun.
For hver nådehandling må man ofre noe.
Er du klar til å lide?
Er du klar til å åpne øynene dine?
Hvem er du?
En bitteliten marionett som slites mellom ånd og kropp.
Hva er dine synder? Ingen sannhet å oppdage.
Bare skyld å tilstå.
Det handler om perspektiv.
Si meg, er du mann eller feiging?
Nei...
Nei!
Malcolm House, hva kan jeg hjelpe deg med?
- Jeg er Craig, Henry Summers sønn. - Henry Summer... ja, jeg vet det.
Så fint.
Jeg hadde tenkt å komme innom og ville ringe først.
Jeg ville komme innom for å se hvordan pappaen min har det.
Du kan spørre ham selv, herr Summer. Vi er ikke noe sykehus.
Vi har prøvd kontakte deg på nummeret du ga, men vi fikk ikke noe svar.
Unnskyld, vi har flyttet.
Jeg forstår. Faren din kan ikke lenger bli boende her. Vi kan ikke hjelpe ham.
- Hva snakker du om? - Det er best å si det som det er.
Din fars helse er forverret, og han trenger legehjelp.
Du er nærmeste slektning og må komme og ordne papirene-
-og transport til sykehuset.
Angående betalingen, herr Summer...
HAN VIL AT JEG SKAL DRA
Jenny. Jenny!
Susan? Det er Craig.
Jeg vet at du ikke vil prate nå og at du syns jeg er en idiot.
Det virker som om alle syns det nå for tiden.
Jeg begynner nok å tro det selv.
Uansett...
Det jeg prøver å si er ganske vanskelig å forklare.
Det er enda vanskeligere å tro på.
Men du er den eneste personen som forstår meg.
Eller holder ut med meg.
Du prøver. Du prøver alltid, kommer alltid til å gjøre det.
Jeg vet at du elsker meg, tross alt.
Og jeg...
Jeg elsker deg også.
Jeg har begått mange feil i livet mitt.
En masse dårlige valg og skjebnen... har liksom aldri vært på min side.
Men...
Jennifer er det eneste jeg har.
Hun betyr alt for meg.
Og det er noe rart som skjer.
Noe rart som skjer og om du ikke kan forstå det og hjelpe meg, -
- fins det ikke noen andre som kan det heller.
Jennifer er i fare nå.
Han har tatt henne til et sted dit bare jeg kan dra.
Og jeg har tenkt å dra dit.
For jeg ville gått inn i helvete for Jennys skyld. Det ville jeg.
Det kanskje kan godtgjøre for en del av den smerten jeg har forårsaket.
Du er den eneste jeg kan stole på.
Du er den eneste gode personen jeg kjenner.
Og du er den eneste...
...som jeg vet Jennifer ville være trygg med.
Så vær så snill og tilgi meg...
Jeg elsker deg.
Craig.
Kom...
Jeg er her. Craig...
Pappa!
Kom.
Kom nærmere.
Pappa!
Jeg er her.
Pappa!
Maten er klar, vesla.
Legg vekk lekene dine og kom ned.
Hei, mamma.
Pappa?
Craig, min sønn.
Hvorfor gjorde du dette mot oss?
Helt til jeg døde-
- i det fengselet du låste inn oss i, -
-stirret faren din på døren-
-og håpte å få se deg komme gjennom den.
Så døde jeg.
Hun visket navnet ditt før hun forlot meg.
Vi glemte oss selv på grunn av deg.
Jeg ønsker at... Jeg kunne ha gjort noe.
- Tilgi meg. - Du er egoistisk og utakknemlig.
En opportunist.
Vi lot oss selv dø i det rottehullet for din skyld.
Fortjente vi det? Etter at søsteren din hadde rømt hjemmefra.
Alene! Vi mistet oss selv.
Vi mistet barna våre.
- Ikke si sånt! - Vi mistet håpet.
Hør på meg nå.
Tilgi meg for alt.
Vær så snill, pappa!
Unnskyld meg. Tilgi meg, pappa. Begge to. Bare tilgi meg.
Likegyldighet forgifter sjelen.
Tiden forderver alt.
Du kan ikke lenger hjelpe oss, Craig.
Du kan ikke hjelpe deg selv.
Du kan ikke hjelpe Jennifer.
Hun er med oss nå.
- Nå er hun mat... - Du slipper ikke unna.
Mat til den blinde kongen.
Susan!
Stopp. Stopp!
Hva vil du av meg? Hva vil du?
Sannheten er ubarmhjertig.
Jo lenger den holdes hemmelig, desto vanskeligere blir den å akseptere.
Men det har blitt på tide for deg å åpne øynene, Craig.
Vær så snill, hør på meg.
Vær så snill, tilgi meg.
Jeg vil ha Jennifer. Jeg vil ha datteren min.
Vær så snill, tilgi meg. For alt.
Tårene dine er nytteløse.
Den som er redd for lidelse, er ikke verdig synden.
Du er selv skaperen av lidelsen som omgir deg.
Nå må du betale prisen.
Vær så snill? Vær så snill!
Jeg vet at jeg gjorde en masse feil, men jeg trenger Jennifer.
Vær så snill, tilgi meg. Vi trenger deg!
Du forstår ikke. Det er et frivillig valg.
Er du redd for mørket? Eller er det kanskje lyset som blender?
Kjenn dine demoner, Craig. Hvordan er de?
Søk etter den uendelige skyggen i dine drømmer.
Det er ikke meg du skal knele for.
Jeg er bare skyggen av din skyld.
Du vil ikke se, du vil ikke se.
Du vil ikke åpne øynene dine.
Jeg kan tilgi deg, men ikke gi deg syndenes forlatelse.
Kne for hans vilje.
Du er her, pappa!
- Kan du gi meg tilbake Maggie? - Jennifer?
Gi meg tilbake datteren min, din jævel!
Fra fødselen til døden gjør mennesket intet annet enn å dømme.
Hvert eneste menneske lever i en urokkelig tro-
- at de er de eneste som har rett å dømme.
Likevel avskyr de å selv bli dømt.
Det er et tegn på vederstyggelighet.
Jeg er ikke sånn. Jeg kan ikke reduseres til dette.
Bare jeg kjenner sannheten.
Hun er uskyldig. Hun er det beste jeg har.
Tåper! Øyet som dømmer aksepterer ikke dom-
- over det eneste som det ikke kan stirre på-seg selv.
Jeg mente aldri å såre noen.
Salige er de uvitende, Craig.
Men for at lykken skal bli komplett, må uvitenheten være blind.
Unnskyld meg.
Du har tilbrakt hele livet med egoistisk å jage drømmen din.
Du har tråkket på de rundt om deg og gjemt deg bak et skjold av byrd.
Jeg ber deg!
Se på meg, Craig. Og se på deg selv.
Knel for meg, Craig.
Det er på tide at du endrer perspektiv.
Slapp av, Craig. Lukk opp øynene.
Hils demonen.
Se inni deg. Jeg gjentar:
Er du mann eller feiging?
Du er et jævla null, Craig.
Jeg giftet meg med et jævla null.
Et ynkelig null i sin verden av pissprat og ønskedrømmer.
Jeg får skylde meg selv for at jeg ikke hørte på mor.
Du har ingen rett til å kritisere meg. Forstår du det, Craig?
Herregud, Helen!
Vi går ikke på videregående lenger. Vi har hus og en datter.
Nei, nei, Craig!
Vet du hva? Du ødelegger hjernen med den dritten du tar.
Pillene du tar ødelegger hjernen din.
Hva tror du at jeg tar dem for?
De hjelper meg å glemme. Glemme dette møkkalivet med deg.
Glemme at jeg lot meg forledes av en idiot som du.
Denne dritten er bedre enn du.
Vet du hva?
Jeg ber deg ikke for min skyld, din klovn.
Vil du ta livet av deg, så vær så god. Men først skal du kanskje tenke på...
...å gjøre noe, hva som helst.
Så datteren din ikke ender som du.
Hvordan våger du? Jeg forsørger deg og den sytende ungen.
Du fikk meg med fine ord. Du kan virkelig prate.
Feilen er at det ikke er noe bak dem.
Ok. "Ungen"?
Hun har et navn. Jennifer, vår datter!
Hold henne utenfor ditt levende helvete.
Dette er ikke livet du lovte meg. Jeg ville ikke ha det sånn.
Men det skal snart ta slutt. Det forsikrer jeg.
Jeg har alt snakket med min advokat. Du havner på gaten.
Ja, du hørte rett. Jeg skal ta alt.
Huset og datteren din - ditt livs kjærlighet.
Du skylder meg det. Jeg skal ta hvert eneste øre.
- Du yrer nå. - Hvert eneste lille øre.
Og du er høy som et hus. Du skal ikke ta noe fra meg.
Prøv å stoppe meg. Jeg kan se for meg ansiktet ditt.
Hvem skal du gå til da med ditt triste hundeansikt?
Til søsteren din? Foreldrene dine? Hvordan har de det, forresten, Craig?
Ikke snakk om familien min. Ikke ett ord!
Et null. Et null.
Som far, sønn, bror, elsker, mann.
Et null, Craig!
Dette er det Jennifer må tåle.
For dette er ditt sanne jeg.
Herregud!
- Mamma? - Jenny!
Pappa kunne ikke redde mamma.
Jeg kunne ikke redde mamma. Mamma er ikke her lenger.
Gud i himmelen, hva har jeg gjort?
Du levde som en parasitt og livnærte deg på andre.
Du så bare deg selv. Da du oppdaget at det var for sent, -
-søkte du frelse i datteren din.
Jennifer.
Vær så snill, tilgi meg. Vær så snill?
Men du slo feil, Craig. Du klarte ikke å skape et eget liv.
Du feilet med å redde din datters liv.
Vær så snill, la meg få tilbake datteren min. Bare si hva jeg skal gjøre.
Din egoisme og din blindhet forhindret deg i å se-
- at du feilet med å redde det eneste gode i livet ditt.
Og hun skal betale prisen.
Hva kan jeg gjøre?
Du ville ikke se all lidelsen du forårsaket.
Du ville ikke ta ansvar for dine feil.
Hun kommer nå til å betale konsekvensene.
Det er opp til deg å avgjøre, Craig.
Er du klar til å ta på deg skylden og ofre deg selv til meg-
-i bytte mot din datters liv?
Du har endelig sett alt du nektet å akseptere.
Dine øyne...
...din sjel tilhører meg.
Aksepter din skyld og aksepter den du er.
Tre inn i mitt rike.
Nei.
Jeg kan ikke forlate Jennifer.
Jeg nekter å la Jennifer være alene igjen.
Jeg gjorde dette for hennes skyld. Bare for henne.
Jeg vil ikke la noen skille oss.
Ikke foreldrene mine, familien.
Ikke min søster, Susan.
Ikke Helen.
Min kone Helen. Min jævla kone Helen!
Jeg ofret alt for Jennys skyld.
For at hun skulle slippe vokse opp med alt det hatet. Alt hatet!
Jeg drepte Helen for Jennifers skyld.
Jeg gjorde det.
Vet du hva? Jeg ville gjort det igjen. Vil du vite hvorfor?
Jeg vil ikke utsette datteren min for fare.
Hun har aldri trengt noe!
Du har valgt å ikke se.
Det er ikke mer du kan gjøre for henne.
Nå lar du oss i fred.
La oss være i fred, din jævel!
Kom så går vi, skatt.
Jennifer?
Craig? Craig!
Du er ikke mamma.
Craig! Jennifer!
Lukk opp døren! Craig! Craig!
Dette er ditt sanne jeg, Craig.
Dette er hva du har høstet.
Og Jennifer er din straff.
Craig! Jenny!
Jenny! Craig! Jenny!
Tilgi meg, skatt.
Pappa kommer nå.
Craig? Craig?
Jenny?
Craig!
Velkommen til mitt kongerike.